телепортація історії

Я не дуже люблю мистецтво середньовічча - це часто похмуро й в основному замовник церква й релігійні мотиви . Особливо рані роботи - повне не розуміня анатомії якісь дещо мультяшні фігур, симетрія облич . Проте ми бачимо дуже яскраво один феномен - дія відбувається мало не на італійській прощі всі персонажі сучасники й звісно всі білі европейці - це таке телепортування історі в сучасний контекст з дещо втратою реальності . Це наче ми

робимо фото на тему реконструкції біблійної події й викладаєм це в інсту .

Цей парадокс телепортуваня показує нам культурне й когнітивне викривлення нас сучасників які споглядають минуле .

Ми телепортуєм минулі події у наш контекст , сучасні знання , сучасну мораль та устрій й дивимося через оптику людей що живуть у світі де є гуманізм , просвітництво людиноцентризм , ренесанс та цінність індивіда - проте навіть в сучасності є соціуми для якіх ці принципи відсутні а в історичному контексті часто діти свого часу й моралі для нас постають химерами й монстрами .

Ми не в змозі відчути навіть століття що минуло бо для нас імперативи того світу вже чужі й часто не прийнятні й ми самі не можемо визнати що просунуті стражі демократії мали расову сегрегацію та людські зоопарки а расова теорія була науковим фактом як й гендерна дискримінація та повний ігнорування прав жінок чи дітей .

Щоб усвідомити історію ми повинні отримати контекст суспільства й його зрозуміти . Зрозуміти не означає прийняти . Деякі такі контексти є небезпечні для ментального здоровʼя й є чумними бараками історії як от 20ті та 30ті роки хх століття . Чи таке суспільство як радянський союз чи сучасний мордор .