Про самооцінку й впевненість у собі . Єдиний заклад, куди мене взяли вчитися, був Гімназія імені Шептицького . Ну й особливістю цього закладу була фільтрація викладачів, які хором нам розповідали, що ми класні, розумні й цвіт нації . Що ми будуватимемо майбутнє . правда були й інші викладачі місцями але їх було мало

Дорослі нас поважали й вчили доносити й відстоювати свою думку, але з повагою до інших.

В них було багато терпіння й любові

Ще, звісно, були християнська етика й ідея, що ми всі створені за образом Божим — теж серйозні аргументи на користь самоцінності .

Таож не знаю хто привив ідею що ти не можеж й не повинен подобатися всім бо ти не цукорок й о жах є люди які не полюбляють цукорків

А ше що думка людей про тебе - це більше про них а не про тебе

Комбінація тих ідей створила шось хороше - іммунітет від людей які прагнуть витерти об тебе ноги

Тому коли я прийшов у інститут я широ дивувався етиці й поведінці викладацького стладу у якіх були явні проблеми з повагою та самооцінкою

Тому якщо сприймати дітей як малих дорослих а не як гівно мале - можна змінити світ на краще