Адаптація до ДЦП

Отож я вам розповідав про спастичні парези й дцп . Наша еволючійна супер сила - це адаптація та нейропластичність - хоч нам далеко до тарганів які можуть жити взагалі без мозку й іх нервова система перебирає функціі мозку й тарган вмирає від того що голови нема бо нема чим пити та істи )) проте ми також адаптуємося. Особливо якшо це дитина.

Не всі адаптивні стратегіі до травми хороші й корисні й все має свою ціну. Через парез у мене не правильна постава та хода що дуже впливає на хребет. Я завжди з болем дивився на дівчат на підборах й не розумів навішо себе так мучити - коли ти стаєш на пальці й переносиш центр масси - ноги в кінці дня в тебе просто гудуть й відвалюються. Саме це змішення створює неприродне навантаження на хребет. От кілька декад такого діла й як результат маєм протрузіі та грижу. Тут це не те щоб лікується просто є типу профілактика у вигляді реабілітаційного спорту інколи можна масаж також від страхової отримати. Взагалі реабілітація й адаптація дітей дуже важлива річ й особливо на етапах активного розвитку тут треба досвідчений лікар й дуже багато роботи - бо пускати це на якось буде як бог дасть просто небезпечно.

Грижа й протрузіі це також велика проблема програмістів та офісних працівників а також водіів які багато сидять . Еволюція нас не створювала для того аби ми сиділи цілий день.

Є багато дрібних вправ які можна виконувати в офісі . Також класна штука стільці які змушують тримати баланс. Я зараз трохи лінуюся проте коли я активно стояв та виккористовував стілець для балансу було досить непогано хоча це втомлює й дещо відволікає мозок коли треба тримати фокус та когнітивне навантаження.

Кажуть ще плавання то круто - я от дуже хочу навчитися плавати але все ніяк не дойду